DENNE HISTORIEN ER STORT SETT SANN.
- Kaller patruljebil 1-10. - 1-10 her.
Hvor er dere?
- Hvor er dere? - Rett rundt hjørnet.
Vi har en situasjon på 68th South Corbine Street.
Bankran i American Bank. Mistenkte kjører en hvit sedan.
Mistenkte er bevæpnet og kjører en hvit sedan.
En hvit sedan kjører sørover på Main på vei mot I-35.
- Vi forfølger bilen. - Ser dere bilen?
Vi tar ham igjen.
- Vi har funnet en hvit sedan. - Trenger dere forsterkning?
Ingen spor av mistenkte. Det er en blå bil.
Alle biler på I-35.
Mistenkte antas nå å kjøre en blå firedørs sedan.
- Trafikkpolitiet er satt inn. - Mottatt.
Unnskyld? Trenger du hjelp?
Nei, det går bra.
Jeg fikk problemer og prøvde å nå avkjøringen, men den brøt sammen.
La meg ta en kikk på det.
Tror du det er radiatoren?
- Kan det være. - Er den gåen?
Skulle ikke forundre meg.
- Har du greie på bil? - Nei, ikke egentlig.
- Hvor skal du? - Ingen steder.
- Bare ute og kjører? - Bare ute og kjører.
- Jeg liker bilen din. - Jeg også.
- Jeg stjal den. - Virkelig?
Nei. Det var min mann sin.
Jaså. Hvor er han?
Han er...
Han er død. Det er der han er.
- Hva heter du? - Jewel.
- Jewel? Heter du det? - Ja.
- Tror du meg ikke? - Jo. Det kler deg.
Det må jeg si.
Hva heter du, mr. Staset opp i blå dress?
Bob Callahan.
- Hvor skal du? - Hjem.
- Jeg har vært på langtur. - Og gjort hva?
- Litt av hvert. Jeg er selger. - Hva selger du?
Som sagt, litt av hvert.
Hva ser du etter?
Liker du hester? Anhenget ditt...
Ja, det gjør jeg.
En hestepike som stjeler biler. Hva mer?
Det er alt. Jeg har tre hester og bor på landet.
Tre hester? Hva heter de?
Hestene? Wiley, Clementine og Dorothy Jean.
Dorothy Jean? Høres ut som jenta jeg vil ha.
- Rir du? - Nei, men det står på listen.
- Hvilken liste? - Ting jeg vil gjøre.
- Best du skynder deg. - Hvorfor det?
- Noe mer? - Nei takk.
- Fint. Vær så god. - Takk.
- Du ga meg skyss, så jeg betaler. - Ikke tenk på det.
Jeg insisterer.
Takk.
- Sa du at du var selger? - Ja.
- Dørsalg? - Nei.
- Bibelselger? - Iallfall ikke.
- Jeg tuller. - Kan jeg fortelle deg noe?
Jeg vet ikke noe om å selge. Det var noe jeg fant på.
- Hva gjør du? - Det er en hemmelighet.
Jaså, så det er det.
- Hvorfor det? - Ellers vil du ikke møte meg igjen.
- Hvem sier jeg vil møte deg igjen? - Vil du?
- Det er... Det kan du ikke mene? - Joda.
- Du tuller. - Jeg mener det.
- Jeg tuller ikke. - Hvorfor forteller du sånt?
- Fordi jeg stoler på deg. - Du har nettopp møtt meg.
Noen ganger vet du det bare.
- Vet du det med meg? - Du sitter her ennå.
Fordi jeg ikke tror på deg, og hvis jeg trodde på deg...
Ville det vært verst hvis jeg løy eller sa sannheten?
- Bevis det. - Bevis det?
- Skal jeg bevise det? - Ja.
- Og hvis jeg kan bevise det? - Da går jeg ikke ut døren.
- Jeg vil ikke. - Tenkte meg det.
Ikke fordi jeg ikke kan, det er bare ikke min stil.
- Ikke din stil? Har du stil? - Ja.
Fortell hva den er.
- Min stil? - Ja.
Ta for eksempel dette stedet.
Dette stedet er ikke min stil.
Men hadde det vært en bank, og disken var en kassaluke, -
- og den damen var kassereren, så går du stille og rolig inn.
Du finner et sted og setter deg, sånn som vi sitter her.
Så venter du og ser.
Det kan ta flere timer, eller dager, -
- men du venter til det føles riktig.
Når det føles riktig, slår du til.
Du går bort dit, ser henne i øynene og sier: "Det er et ran."
Du viser henne pistolen og sier: "Fyll vesken med penger."
"Ikke gjør noe dumt. Jeg vil ikke du skal bli skadet, -
- for jeg liker deg. Jeg liker deg godt.
Jeg faller faktisk for deg, så ikke knus hjertet mitt nå."
Så fyller hun vesken med penger, og jeg går rolig ut døren.
Og hun...
Fortell meg hva hun gjør.
Jeg bare fleiper.
DEN SISTE GENTLEMAN
DALLAS, TEXAS 4. august 1981, kl. 23.59
Jeg la merke til at han skalv veldig på hendene.
Hvis han hadde trukket av... Det tror jeg ikke han ville klart.
Du gjorde det rette. Hvordan har du det?
John! John!
Jeg skal ikke lage noe nummer av det, men vi har skillinget sammen.
- Pokker. 40 år. - Nå bærer det utfor.
Vi setter i alle sammen, for nå er far hjemme.
- Gratulerer! - Herregud...
- Hva er det? - En overraskelse.
- Hvorfor har dere ikke sagt det? - Da var det ingen overraskelse.
Kake til frokost?
Fødselsdagskake til frokost?
- Hvem fant på dette, skatt? - De gjorde.
Jeg prøvde å si til dem-
- at far ville være gretten og ikke ville høre om alderen sin.
- "Kjære president." - De blåste i det.
"Jeg er lei for at du ble skutt..."
Hva med deg?
Det er din fødselsdag.
Jeg sier ikke en lyd.
"... men det er sikkert mange. Leker du gjemsel med gjestene?
Jeg håper jeg kan besøke deg en dag.
Takk for at du gjør USA sikkert. Kjærlig hilsen Abilene Hunt."
Kaller bil 22. Sentralen kaller bil 22.
Trykk på den røde knappen, og si "mottatt".
- Si "mottatt, makker". - Mottatt, makker.
Det vil jeg gjøre.
Trykk på den røde knappen og si: "Ran 7 her."
Ran 7 her.
- Slutt med det tullet. - Si: "Jeg må virkelig 10-2."
Jeg må virkelig 10-2. Hva betyr 10-2?
- Vente i bilen eller bli med inn? - Kan jeg få nøklene og høre radio?
Skriv en lapp til læreren, for vi kommer nok for sent. Kom igjen.
Kom igjen, gutt. 10-2.
Hvem ber du til nå?
Vår frue av det sjeldne, leilighetsvise fremmøte.
- Du får velge, hva? - Ja.
Velg hva du har lyst til, da. Du likte baseball, hva?
- Ja. - Så velg baseball.
Velg det du vil. Det er det viktigste.
Du skal gjøre det du vil, men vær sikker på at du liker det.
For da har du valgt det. Hvorfor ser du sånn på meg?
Liker du jobben din?
- Får jeg snakke med banksjefen? - Det er meg. Hva gjelder det?
- Jeg vil høre om et forretningslån. - Det kan vi sikkert hjelpe med.
Hvilken type forretning?
Denne typen.
Sitt ned.
- Jeg kjeder meg, far. - Hva skal jeg gjøre?
Hvordan har du det i dag?
Ikke så bra, når du først spør.
Det er tidlig på dagen, da.
Jeg gir deg denne.
Du skal fylle den med penger.
Har du hørt om frosken som gikk i banken?
En frosk gikk inn i en bank en dag.
Den gikk til kassereren. Det sto mr. Pattywhack på navneskiltet.
Frosken sa: "Mr. Pattywhack. Jeg vil spørre om et lån."
Mr. Pattywhack sa: "Du kan ikke få lån. Du er bare en frosk."
Frosken sa: "Det er ikke rimelig. Kan du snakke med banksjefen?"
Mr. Pattywhack gikk inn til banksjefen og sa:
"Det er en frosk her som gjerne vil ha et lån."
Banksjefen sa: "Kan den stille sikkerhet?"
Sikkerhet er noe de beholder for å sikre at folk betaler.
Han sa: "Jeg spør." Banksjefen satte seg ned.
Han gikk ut til frosken og spurte: "Kan du stille sikkerhet?"
Frosken tok frem en ørliten glasspære og la den på disken.
Den sa: "Den glasspæren er alt jeg eier."
Mr. Pattywhack tok den med inn til banksjefen.
Skal den settes inn på sparekonto?
- "Det er alt frosken eier." - Takk.
Banksjefen ser på glasspæren og sier...
"Det er nips, Pattywhack. Gi frosken et lån."
- Forsto du den? - Ja.
Jeg vil gjøre et innskudd.
Mine damer og herrer, vennligst bevar roen.
Jeg må informere deg om at banken nettopp ble ranet.
Klampen i bånn.
Bare ta... Jeg klarer det, Helen.
- Du kan ikke gå. Politiet er på vei. - Jeg er...
- Politiet kommer straks. - Jeg er politi!
John? Hva faen gjør du her?
Så dere noe rart?
- Nøyaktig hvor gammel? - Jeg tipper 50 eller 60.
Nærmere 60 eller 50?
Ja, 50 eller 60.
Lyder det riktig, John?
Hva har skjedd? Er dere okay?
- Du sa han var bevæpnet? - Ja, han hadde en pistol.
- Så du den? - Ja.
- Rettet han den mot deg? - Nei, men han sa han hadde en.
Du gjorde som han sa fordi han sa han hadde en pistol.
Og dessuten...
...så var han en slags gentleman.
Hun kan ikke et ord engelsk, -
- og jeg kan bare et par ord på spansk, som jeg bruker flittig.
Vi kommer godt overens.
- Bueno para ti. - Hva skal jeg si? Si?
Si. Absolutamente.
Jeg vet når noen gjør narr av meg, og det er helt greit, -
- for jeg kan godt le av meg selv.
Jeg kan også godt le av deg.
Drit og dra. Hun vil jeg skal ta henne med til Buenos Aires.
Har du vært der? De skal ha mye god poesi.
- Du tenker på Chile. - Hva er forskjellen?
- Har du vært i St. Louis? - Ja. Jeg har en idé til et kupp der.
...19 kadetter fra Lubbock.
Fredag etter sengetid tok mannen på seg truger og gikk ned...
Er det på nyhetene?
- Dagens lokale nyhet er bier. - Nei.
Ingen bryr seg.
- Du bryr deg, ikke sant? - Jeg prøver.
Jeg vet ikke om jeg skal prøve noe mer eller si opp.
- Hva vil du gjøre da? - Jeg vet ikke. Noe nyttig.
Der jeg ikke må rydde opp i rot som er tilbake straks jeg ser vekk.
Okay. Du kan si opp.
Eller du kan prøve å fange dem.
Jeg trodde ikke du ville ringe.
Jeg trodde ikke du ville svare, så vi er skuls.
- Hva med bilen? - Den er i orden nå.
Har du vært mye på farten? Solgt masse bibler?
Ja, du ser på en av distriktets fem beste selgere.
- Er det sant? - Ja.
- Jeg tror ikke et ord du sier. - Det er nok best.
Du har ikke høreapparatet på.
- Du har ikke høreapparat på. - Jeg kan ikke høre deg.
Du har ikke... Ærlig talt.
Jeg har noe til deg.
John Hunt!
Hvor er han? Der er han.
- Regnværsraneren slo til igjen. - Veldig morsomt. Hva har du der?
Gene Gentler har sendt det. Fikk ham til å tenke på deg.
- Det er dritmorsomt. - Eldresaken er i gang alt.
HØREAPPARAT
- Det er Gene. - John Hunt.
- Fortell om ranet. - Han gamlingen?
Samme historie. Lite utbytte, ingen fingeravtrykk.
Så dere har ingen ledetråder? For en overraskelse.
Mest fordi folk gir faen. Det er bare en god historie.
Væpnet ran er skikkelig gøyalt.
Apropos det, så har det skjedd noe interessant.
Kona nevnte det for søsteren sin, og hun ringte neste dag-
- og fortalte noe hun hadde lest i avisen, som liknet veldig.
- En gammel fyr med en pistol. - Hva heter søsteren til din kone?
Hei, Marge. Jeg ringer angående ranet 8. juni. Er saken åpen?
Kan du fakse meg det? Takk.
Hva mener du med mer enn en? To?
- Unnskyld? - Hei.
- Jeg vil åpne en konto. - Hvilken type konto?
Denne typen.
ELDRE MANN BEGÅR RAN
- Er det nok? - Bare hent flere, Patty.
GAMLE MENN RANER BUTIKKER
Kan jeg få litt hjelp?
- Fem stater. - 93 ran.
- Og det er samme folk? - Javisst.
- Kan de tre slippe ustraffet unna? - Nei, de har bare ikke blitt tatt.
- Hva vil dere? - Hva vi vil? Fange ham.
Morn.
Gråter du? Ikke gråt.
- Hvorfor gråter du? - Det er min første dag.
En gang må jo være den første.
Opp med humøret.
Du er veldig flink.
- Hvordan vil du beskrive ham? - Han var veldig høflig.
Han virket snill.
- Han var... - La meg gjette.
- Han var en gentleman. - Ja.
Men han var mer...
- Han var så blid. - Blid?
Ja.
Så han ut som en av disse?
Ja, litt.
Han bare virket mer...
...blid.
Kom her.
Det ser skrekkelig ut fordi jeg fjernet tapetet.
Men så fant jeg dette på veggen og klarte ikke å dekke det til.
Jeg undersøkte litt. Han bygde huset.
Han skrev navnet sitt for 100 år siden, og det står der ennå.
Wiley har jeg hatt siden han ble født.
Clementine tilhørte naboen, men hun fortsatte å bryte gjennom gjerdet.
Til slutt ga vi opp og kjøpte henne.
Eier du alt dette her?
Ja. Jeg og banken.
Barna mine sier jeg skal selge, men jeg er for glad i det.
De sier det er for dyrt, og for mye å klare alene, -
- men da sier jeg at de kan komme og hjelpe meg.
Jeg rikker meg ikke.
- Du er ikke gift, du? - Jeg? Nei.
Men jeg har vært det, da jeg var ung.
Har du barn?
Håper ikke det.
- 75, 76, 77... - Ja.
- Kan jeg få en slurk øl? - Nei.
- 78, 79, 80. - Hva kommer etter 80?
- 81. - 81.
- Det er et spor. Hvor fører sporet? - Til skurken.
Til skurken. Hvor skal skurken nå?
ST. LOUIS, MISSOURI 26. september 1981, kl. 7.55
To kaffe til, takk.
- Hvordan var turen? - Lang.
- Romantisk. - Romantisk?
Han likte ikke lydboken min.
Waller!
Vis ham hva vi har tenkt.
Den er diger.
Skikkelig diger.
Jeg vil vite hvor mye de har i pengetransporten.
Jeg vil snakke om å opprette pensjonssparing.
- Hei. Veksler du denne for meg? - Gjerne. Var det alt?
Jeg ser venner kjøpe hus og gjøre voksne ting, -
- men jeg syntes ikke det var noen vits i, før...
Før nå, som alt har falt på plass.
- Pengene dine. - Takk.
Far stakk da jeg var liten.
Da jeg ble tenåring giftet mor seg igjen, -
- og hun giftet seg med en politimann.
- En politimann? - Gudfader.
Jeg var småkriminell alt.
Først skifter han alle låsene i huset.
Så skriver han et 30 sider langt manifest-
- om hva som skjer nå som han bestemmer.
Hva vi skal gjøre, og hva vi ikke får gjøre lenger.
I jula går jeg ut og drikker og kommer sent hjem.
Huset er låst som et fengsel. Jeg kan bare komme inn et vindu høyt oppe.
Jeg kommer halvveis inn, så mister jeg balansen-
- og holder meg i juletreet, mens kuler og glitter faller.
Gjennom glitteret ser jeg stefar i underbukser og kampstilling-
- med begge hendene på revolveren, klar til å trekke av.
Han sier: "Ikke rør deg, matros!"
Han hadde aldri kalt meg matros før. Det var første gang.
Det ble verre fra da av, og derfor hater jeg julen.
- Hallo? - Hei, det er meg.
- Er det for sent å ringe? - Nei, det er ikke så sent.
- Hva gjør du? - Betaler regninger. Somler.
- Og bare venter på at jeg ringer? - Pass deg nå. Hvor er du?
I Oklahoma eller Missouri et sted. Alt er så likt overalt.
Vil du komme og finne meg?
- Hvelvet. - Hvelvet og pengetransporten.
- Tror du virkelig vi kan klare det? - Sikkert.
Vi klarer alt vi vil, men det høres ut som skryt.
Så la oss skryte. Jeg er lei av samme kupp igjen og igjen.
Det er jo bare småpenger, for faen. Jeg fyller 67.
Det verker i marg og bein. Herregud.
Jeg vil begynne å tenke på fremtiden.
Hva tenker du, Forrest? Tror du vi kan klare det?
- Sikkert. - Sikkert? Sikkert?
Har du glemt Patterson? Der kom du sikkert ingen vei.
Det var da. Dette er nå. Nå vet jeg hva jeg gjør.
Jeg også, men jeg vet også hva jeg makter.
Og nå om dagen er det to forskjellige ting.
Jeg behøver ikke ta det rolig. Ikke rør meg.
- Ti stille. - Hvorfor skal jeg ti stille?
Du skal kjøre meg hjem. Broren din...
Han ville ta meg på puppene. Hvem lar broren ta en på puppene?
...bygningen er voldsomt skadet.
Det er funnet flere arnesteder, og ildspåsettelse er en mulighet.
I Dallas har politi fra flere stater sporet-
- en rekke bankran til en bande ytterst erfarne ranere.
Det uvanlige er at de mistenkte er noe eldre enn forbrytere flest.
Vi tror de er 60-70 år gamle, så vi kaller dem Gubbegjengen.
- Et godt navn. - Vi fant det på selv.
Politi fra flere distrikter samarbeider for å fakke dem.
Gamle bankranere er iøynefallende. Hvordan har de klart dette?
De har mer erfaring med ran enn vi har med å fange dem.
Tror du at du fanger dem?
Alle her, som virkelig har slitt, vil gjerne det.
Men jeg setter dem med glede i håndjern selv.
Jeg håper vi klarer det.
- Bare de ikke går vest først. - Takk.
Takk. Tilbake til deg, Ted.
Er du tilbake alt?
- Så du nyhetene? - Nei.
- Hvordan blir været? - Blå himmel.
Hallo?
Nå tuller du.
Du kan se overvåkingsvideoen.
De følger vaktene tett, som om de ledsaget dem til ball.
Kriminalbetjent Hunt? Denne veien.
De fleste oppdaget ingenting.
Er det John Hunt? Praten går om deg i byen.
La meg få det helt klart. Du fulgte etter dem ut på gaten?
- Og så skjøt du etter dem? - Ja, to ganger, som sagt.
Gull? Hva tror du de skal med gull?
Aner ikke. De ville forsvunnet sporløst, men en la igjen denne.
TIL JOHN HUNT LYKKE TIL
Litt av en suvenir.
De traff meg rett i sideflesket.
Jeg fullførte aldri legestudiet.
Ikke si det nå.
Vi fikk nettopp inn en melding.
Politiet jakter tre mistenkte som ville rane First Nation's Bank...
- Hvordan går det? - Det går bra.
- Vi klarte det nesten, hva? - Vi klarte det.
Hva ser vi etter?
Stopp der. Spol tilbake. Vent til vaktene går forbi.
- Du spoler fremover. - Det tar et øyeblikk.
- Du må spole tilbake. - Den spoler tilbake. Se der.
- Du trykker... - Stopp.
Spol tilbake. Stopp på ansiktet hans. Akkurat der.
Se der.
Smiler han?
Han tenker nok på deg.
- Kriminalbetjent Hunt? - Ja.
Er det dem?
Ja.
- Vi må ha båndene. - Båndene er bevismaterialet mitt.
Ikke nå lenger. FBI overtar saken nå.
FBI ble opprettet for å fange sånne folk.
- Det var Dillinger, og hvem flere? - Dillinger og noen flere som ham.
Du har gjort din del, John. Det var flott arbeid.
- Ja. - Det verste er unnagjort.
Nå drar vi den i land.
Ja, det kan være at dere får dratt den i land.
Eller jeg kan sette sammen brikkene og oppklare saken.
Og så kommer dere til meg og sier: "Takk, John."
"Du fikk satt sammen brikkene, og løste saken."
"Flott arbeid."
Er det noe du kom på?
Nei.
- Men de vil det samme som deg. - Det er sant.
- Hvorfor lar de ikke deg gjøre det? - De tror de er bedre.
- Er de det? - Sannsynligvis.
Henter du en dekkspak?
- Kanskje det er bra. - Hvordan da?
De er ikke like gode som deg, så de tar ham ikke.
Du ville sikkert fanget ham, så det er godt du ikke må det, -
- for hvis du fanget ham, kunne du ikke jaktet ham lenger.
Jeg liker tankegangen din.
Det var det, hva?
- Vi ses, karer. - Pass på deg selv, Teddy.
Forresten...
Det er noe jeg ville spørre deg om.
Du bor rett overfor en kirkegård.
- Er det en grunn til det? - Nei.
Ikke det? Neivel.
- Har du aldri tenkt på det? - Nei, ikke egentlig.
Greit.
Vi ses neste uke, og tenk på å ligge lavt.
- Javel. - Ha det, Forrest.
John?
Ikke se så trist ut, John.
Vi trenger ikke kaste bort tid på en gjeng gamlinger.
Hva er det?
Ikke noe.
- Vil du ikke prøve? - Kanskje neste gang.
- Jeg trodde det sto på listen. - Det gjør det ennå.
Kom igjen.
- Savner du ham? - Ja.
Men vi ble gift unge, som deg.
Så fikk vi barn og...
Man mister seg selv litt.
Det gjør i hvert fall jeg.
Det er lett å late som om alt er greit, helt greit.
Du tror du er lykkelig, og en dag går det opp for deg-
-at du kanskje ikke er det.
Kanskje du aldri har vært det.
Kanskje du ikke engang vet hva det vil si.
Så skjer det noe. Du mister noen, -
- eller barna blir store og drar, og så tenker du:
"Hva har jeg igjen?"
Så ja, jeg savner ham. En del av meg vil alltid gjøre det, -
- men nå er det greit å være egoistisk.
For hvor er jeg om ti år? Hva gjør jeg?
Hver gang jeg lukker en dør, tenker jeg:
"Er det siste gang jeg noen gang gjør dette her?"
Når en dør blir lukket, hopper jeg ut vinduet.
Når jeg tviler på hva jeg gjør, -
-tenker jeg på meg som liten gutt.
Så tenker jeg: "Ville han vært stolt av meg?"
Er svaret nei, drar jeg videre, -
- men hvis svaret er ja er jeg akkurat der jeg skal være.
- Og er den gutten stolt av deg? - Han nærmer seg hver dag.
Men du er aldri akkurat der du skal være.
For da er du død.
Og ditt lille ti år gamle jeg har nok håp og drømmer, men...
...han vet ikke noe tidens gang, eller verdens.
Så du må fortsette.
Leve det livet en har og prøve nye ting.
Du må bare stå på videre.
Unnskyld? Jeg vil snakke med banksjefen.
Det er meg. Hva gjelder det?
Så du vil overta lånet.
Jeg vil betale det.
Det kan la seg gjøre, men da må hun overdra...
- Det skal være en overraskelse. - Javel.
Jeg vil gi dere pengene uten at hun behøver å vite noe.
Det var da noe til julegave. Du har flere muligheter.
Du kan gi dette som en gave.
- Hun kan overdra eiendommen til deg. - Nei, det vil jeg ikke.
Jeg vil bare betale lånet uten at hun behøver å vite noe.
Hun får vite det før eller siden.
- Og hvis jeg hadde pengene her? - Her og nå?
- Har du dem? - Nei, men hva hvis jeg hadde?
- Hun må underskrive papirene. - Javel.
Det ville vært svært enkelt.
- Men det går ikke nå i dag. - Nei.
Fint. Takk.
SAN FRANCISCO, CALIFORNIA oktober 1981, kl. 9.17
Takk.
- Får jeg kalle deg Dorothy? - Bare kall meg Dot.
Jeg tar opp samtalen, hvis det er greit for deg.
- Fortell hva du husker. - Javel.
Unnskyld. Et øyeblikk. Jeg pleier ikke...
Du gjorde det verre.
- Sånn. - Alt i orden?
Beklager.
- Skal jeg starte forfra? - Ja.
Javel. Jøje meg.
Mor og han var bare sammen i to år, -
- så jeg har ikke møtt ham, såvidt jeg kan huske.
Da jeg ble født satt han i fengsel alt.
Broren min sier at han husker ham såvidt, -
- men jeg vet ikke om det er sant eller bare noe han tror.
Når du hører en historie og ser et bilde-
-legger du to og to sammen.
Vi hørte allslags historier. Hun fortalte mye rart om ham.
De hang ikke helt sammen, men vi var bare barn.
Det ene året var han ute og seilte på de syv hav, -
-og så var han i krigen.
- Flotte eventyr. - Riktig. Det hadde ikke noe å si.
Han var bare far.
Han gjorde ting, og en dag ville han komme tilbake og besøke oss.
Da jeg var 15 år skulle han vel bli prøveløslatt, går jeg ut fra, -
-så mor fortalte oss sannheten.
I tilfelle han oppsøkte oss.
Men det gjorde han aldri.
- Han har aldri ringt eller skrevet? - Nei.
Nei, det har han ikke.
Jeg aner ikke engang om han vet at jeg fins.
- Og han er bestefar. - Ja, han er vel det.
- Hva heter han? - Robbie.
- Vil du si god dag, Robbie? - Nei.
- Beklager. - Det gjør ikke noe.
Jeg har en gutt på hans alder.
- Tror du at du fanger ham? - Jeg håper det.
Da vil jeg ikke se ham.
Jeg vil slippe å utpeke ham i en vitnekonfrontasjon.
Det blir ikke nødvendig.
Jeg syns han skal sitte inne.
Mor fortalte at han alltid sa:
"Nå er jeg et nytt menneske."
Og så gjorde han det bare igjen.
Og igjen og igjen.
Men tross alt det elsket hun ham til sin dødsdag.
- Hva med dette? - Det er vakkert.
- Det er for dyrt. - Hva med noe...
- Hva med det? - Det elsker jeg.
- Vil du prøve det? - Gjerne.
Bare ta dere god tid.
Hva syns du?
La oss se det borte i lyset.
Noe så pinlig.
Jeg bare gikk. Unnskyld meg, altså.
Skal jeg ta det av?
Nei. Jeg vil kjøpe det.
- Hvor mye koster det? - 249,99.
Jeg tok vare på alt om ham da jeg førte saken hans.
Jeg tenkte at jeg kanskje ville skrive en bok, -
- eller bare fortelle barnebarna om det. Det er en god historie.
- Er det han du leter etter? - Ja, jeg tror det.
- Forrest Tucker var ekte vare. - Milde Moses.
Sykkeltyveri som 13-åring. Han startet tidlig.
Han har sittet inne hele livet. Unntatt når han rømte.
Han har rømt 16 ganger.
- 16? - Det må da være rekord?
For noen år siden flyktet han fra San Quentin i en båt.
Han bygde den av kapp og presenning, -
- malte Marin Countys logo på siden og seilte sin vei.
Møter du ham, vil han fortelle alt.
Han vil fortelle om alle sine eventyr og sikkert mer til.
Han skulle gitt seg mens leken var god.
Han har funnet sitt kall.
Jeg ble satt på saken hans da han ble tatt i Montana.
Det var en biljakt, og jeg fant ut at det ikke var uvanlig.
I den endelige konfrontasjon sa politiet at han skjøt.
Men han påsto at han ikke hadde noen pistol. Eksosrøret smalt litt.
Det er nok delvis sant.
Han hadde en pistol, -
- men jeg tror mer enn gjerne at han aldri har avfyrt den.
Jeg husker at jeg engang sa til ham-
- at det fantes lettere måter å få seg noe å leve av.
Han så på meg og sa:
"Jeg snakker ikke om å leve av noe. Jeg snakker om bare å leve."
Opp med hendene! Og ikke prøv deg!
- Hei, skatt. - Hei.
- Fant du ham? - På en måte.
Hva betyr det?
- Jeg fant ut hvem han er. - Og så?
Han er en gammel fyr som var ung engang.
Og han bare elsker å rane banker.
- Er det alt? - Ja.
Som du er en fyr som er politi og vil fange ham.
Noe sånt, ja.
Det er sent.
- Det er ikke så sent. - Barna sover.
- Hvor tungt sover de? - Du store min...
La oss gå ut. Vi skaffer barnevakt.
- Jeg skal på jobb i morgen. - Og så?
- Hva er det med deg? - Jeg vet ikke.
- Skal du ikke ringe noen? - Og si hva?
- At du har funnet ham. - Jeg sier det ikke til noen.
I kveld er han bare min.
DALLAS, TEXAS 13. oktober 1981, kl. 20.57
- Du? - Ja?
- Du ble helt åndsfraværende. - Unnskyld.
Ja. Skal vi dra?
- Vi har nettopp bestilt pai. - Jeg mente å dra bort.
- På ferie? - Ja.
Jeg må passe dyrene, og...
Men har du lyst?
- Kanskje. - Fint.
Har jeg ikke sett deg på fjernsyn?
- Kanskje. - Jeg tror det.
Du hadde saken med Gubbegjengen, hva?
- Ja. - Har du fanget dem?
Ikke ennå.
- Er du nær? - Vi nærmer oss.
Jeg vil ikke være uhøflig, men jeg retter litt på det.
De tvang meg til å lære det på en katolsk skole.
Sånn. Du er stilig. Har du med ei jente?
- Jeg har med kona. - Flott.
Hvis man er stilig tror folk du vet hva du gjør.
Selv om du ikke har peiling.
Forrest?
Jeg vet hva jeg gjør.
- God natt. - God natt.
Forrest Tucker, du er arrestert! Gå vekk fra bilen!
Opp med hendene, og gå vekk fra bilen!
La være! Kom ut av bilen!
- To biler kjører sørover... - F-552 kjører sørover...
Vær så snill, ikke...
Gutten min.
Stans her.
Er han uskadd?
Jeg skjønner.
Takk for at du ringte.
- Hva har skjedd? - De har tatt ham.
- Har de? - Ja.
Hvordan?
Det var en som tystet.
Hva nå?
Han kommer i fengsel.
Det var synd.
Ja, det var vel det.
Jeg er lei for at ikke du fanget ham.
Ikke jeg.
Gubbegjengen har gitt seg.
I kveld pågrep FBI-agenter gruppens leder i Fort Worth.
Den 74 år gamle Forrest Silver Tucker.
Tucker huskes best for å ha uttenkt-
- tidenes mest oppfinnsomme rømning i San Quentins historie.
Det er bare en av mange rømninger og enda flere forbrytelser.
Men nå er tiden ute for denne vaneforbryteren.
Teddy Green, som Tucker møtte i San Quentin, er også pågrepet.
Et tredje medlem er på frifot, -
- men politiet sier de har pensjonert Gubbegjengen.
Forrest Tucker, du har besøk.
Du løy om navnet ditt.
Jeg tenkte du skjønte det.
Politiet spurte meg om jeg overhode skjønte det.
Om jeg hadde den minste anelse.
- Hva sa du? - Jeg sa "selvfølgelig ikke".
- Jeg beklager det. - Jeg også.
Jeg har skrevet noe til deg.
- Hva er det? - Alle gangene jeg har rømt før.
1. 16. JUNI 1936 St. James ungdomsanstalt, Florida
2. 14. FEBRUAR 1942 Southern Points Arrest, Florida
3. 22. NOVEMBER 1944 Attica Fengsel, New York
4. 1. JANUAR 1945 East Jersey Fengsel, New Jersey
5. 27. JULI 1950 Red Onion Statsfengsel, Kentucky
6. 12. AUGUST 1952 Milwaukee Tinghus, Wisconsin
7. 2. OKTOBER 1955 Shawnee Fengsel, Illinois
8. 25. DESEMBER 1956 Bud Bartlett Fengsel, Oklahoma
9. 21. JANUAR 1957 Huntsville Fengsel, Texas
10. 22. NOVEMBER 1958 Kansas City Statsfengsel, Missouri
11. 5. OKTOBER 1960 (kan ikke huske hvor.)
12. 28. SEPTEMBER 1962 Lebanon Fengsel, Ohio
13. 4. JULI 1963 Angola Statsfengsel, Louisiana
14. 16. DESEMBER 1966 California Statsfengsel, Folsom
16. 10. AUGUST 1979 San Quentin Statsfengsel, California
- Kommer du, Forrest? - Jeg må bli ferdig. Kommer straks.
Okay.
BADEANDA
Hva med her?
Jeg sparer det beste til sist.
Kanskje...
Kanskje du bare skulle bli her.
Og det gjorde han.
Vaskerommet er rett over gangen, hvis du trenger noe.
Okay.
Du kan bli så lenge du vil.
Takk.
Jeg er glad du ringte.
Jeg er glad du svarte.
SAMUEL ARIELA MAI 1881
Så fortsetter vi.
Samme hvorhen. Kanskje vi kjører til Arizona.
Veiene er rette. Og vi bygger et hus.
Ja, vi bygger et hus.
For hvis jeg ikke får fotfeste snart, klinker jeg ut.
Våkn opp, Jewel.
- Jeg må ut en tur. Vil du ha noe? - Nei.
- Hvor lenge blir du borte? - Ikke lenge.
Hallo?
- Hallo? - Hei, John.
Ja, det er meg.
- Hvem er det? - Hvordan går det?
Forrest Tucker. Er det deg?
- Jeg hørte du slapp ut. - Ja.
Ble du lei av å grave tunneler og klatre over gjerder?
Jeg trodde det, men...
Forrest?
- Har du det bra? - Ja, snart, så.
Forrest Tucker ranet fire banker til den dagen.
Da han ble tatt la betjentene som arresterte ham merke til...
...at han smilte.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2019